Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Gaira-observatoriet
Tre objekt nära Jorden rör sig söderut.
Beräknar storlek nu.
- Meteorklass, tappar inte massa. - De faller rakt mot oss.
Uppskattning av banan?
Stadig kurs vid inträde i termosfären.
Observerar massans minskning.
De tappar massa nu. Uppskattning av banan justeras.
Nåt stämmer inte. De verkar accelerera. Vad tror du?
De har nått stratosfären nu.
Men de ökar väldigt i fart i förhållande till storlek och fallhastighet.
Kanske de hamnade i en kraftig luftström?
Ja. Kanske.
Men med den massan borde de inte falla så fort.
Nedslagsplats 1: Elkraftverk, Palmdale i Kalifornien
Nedslagsplats 2: Raffinaderi, Los Angeles i Kalifornien
Nedslagsplats 3: Kärnkraftverk, Palacios i Texas
Projekt Neuro: Fas 2 Victorville i Kalifornien
Flyger nordväst, 20 grader.
Jag är alldeles bakom dig, Bruce.
Håll er nära.
OMDÖMEN
- Stiger till 120 meter över marken. - Uppfattat. Flyger i position.
Nu fixar vi det här och ger dem något att vara glada åt.
När jag säger till: Tre. Två.
Ett. Nu.
Emma kör hårt med dem idag.
Jag förlorar neurokontakt.
Fan!
Ishiro! Använd huvudet, inte kroppen!
Du ska tänka det du vill, inte leka charader!
Resultat: UNDERKÄNT
Ishiro är utslagen.
Det var mina två sista.
Du satsade på fel kuse igen.
Han blir inte bättre, han blir sämre.
Får jag den andra?
Nej.
- Och sen var två kvar... - Inte länge till, Bruce.
Och där kom det.
Hon kunde inte ruska av honom, så hon släppte lös kobran.
Bruce börjar lära sig. Han har hållit jämna steg med henne.
Vad händer med dig i luften? Du koncentrerar dig inte!
Hur ofta måste jag upprepa mig? Låt planet göra jobbet.
- Jag koncentrerar mig, på planet... - Fel. Tänk på det du vill ska ske.
Då gör planet som du vill.
Det är avgörande. Särskilt när vi sen satt maskineriet i ett riktigt plan.
- Redo? Ett, två.. - Benen är i.
En dag ska jag lära mig kobrasvängen. Då kommer du aldrig undan mig igen.
Det stör dig fortfarande, va?
En dag kommer det inte det längre.
Ja. En dag.
För höra våra resultat då.
Träffsäkerheten blev bättre... för Bruce.
- Ishido, å andra sidan... - Jo, jag vet.
Bruce träffade mest mål. Åtta graders standardavvikelse. En klar förbättring.
Jag har inte jobbat hårt nog.
Sandy, Freddie, sätt er. Vi kör en gång till innan vi ringer högkvarteret.
Hon ger inte upp. Var noga, Sandy. Vi blir kvar här hela dan.
Oroa dig inte för mig.
Du greppade styrspaken, va? Jag trodde du tagit av handen.
- Tja, den andra funkar fortfarande. - Det är bara en maskin.
Det är som min rullstol. Den låter mig inte gå i trappor eller klippa gräset.
När jag sätter på hjälmen glömmer jag allt det.
Hjärnan över kroppen, då?
Du flyger en leksak med din tanke. Vad kan vara roligare? Ha kul.
Okej. Ha kul.
Ha kul, mannen.
Ditt samtal kunde inte kopplas fram.
- Ditt samtal kunde inte kopplas fram. - Det går inte att ringa.
- Vinden kanske välte IP-04:an. - Jag måste ringa för statusrapporten.
- Har du mottagning? - Ja.
- Kan inte kopplas fram. - Låter inte som om mottagningen är felet.
Okej. Mobilerna funkar inte. Kolla IP-04:an.
- Den är konfigurerad rätt. - Varför funkar det inte då?
Jag vet inte.
Freddie, titta.
Var kommer det ifrån?
Vet inte, men det kan förklara varför mobilerna inte funkar.
Hallå?
- Pappa? - Emma. Jag försöker...
- Träffa dig... - Jag hör inte!
...fyra timmar.
Jag hör inte!
...en allvarlig olycka.
- Kan du få dem att funka? - Jag vet inte vad felet är.
- Säkert att han sa allvarlig olycka? - Lät så.
Han är bara 65 kilometer härifrån. Jag måste åka och se att allt är bra.
- Vart ska hon? - Det kan vara problem vid Gaira.
Och mobilerna funkar inte. Signalen störs. Vet inte vad felet är med IP-04:an.
Så vi har ingen kontakt med omvärlden?
Vad det än är så fixar han det nog. Du kan inte åka.
- Vi behöver dig här. - Vi får se.
- Det är alltid problem med er. - Han är ändå min far!
Jag är strax tillbaka.
Är det här ett skämt?
Hallå!
- Kan jag stå till tjänst? - Min bil dog helt oförklarligt.
Jag skulle vilja hjälpa, men jag har inte haft ström sen igår kväll.
Vet du var nästa bensinstation är, jag måste tillbaka till...?
Vad är det som händer?
- Vad är det här? - Nej, rör inget!
Ursäkta, jag måste åka.
Vi sammanställer alla rapporter och skickar in.
Alla myndigheter måste ha alla uppgifter.
Emma!
Vad gör du här?
Pappa. Jag vill se att du mådde bra. Du sa nåt om en stor olycka.
- Sen var himlen full med rök. - Det kommer från Palmdale.
62% av USA har ingen ström. Strömavbrotten är nu tio timmar långa.
Jag försökte ringa, men det finns inga nätverk.
Det var köer på motorvägarna. Vad pågår?
Tre objekt slog ner igår kväll. Vi observerade dem innan de landade.
- Tre asteroider? - Meteoriter.
Flera meteoriter slog ner och slog ut ström samtidigt?
En efter en.
Så vi vet inget.
Luftfartsmyndigheten har stoppat all flygtrafik.
- Hon kom för att hjälpa oss. - Kan halva USA slås ut så lätt?
Med så mycket elektricitet i några få transformatorer-
- blir det en dominoeffekt. Det här kan hålla på i flera veckor.
Det kan ta månader innan vi hittar allt, än mindre lagar det.
Finns det en förklaring till att de slog ner vid kraftverken?
Det finna alltid en förklaring. Jag får åka dit och lista ut det.
Alla myndigheterna skickar folk dit. Nu är det min tur.
Kan jag låna en telefon? Har inte ringt Arlington idag. De kanske vet nåt.
- Fasta telefoner funkar väl? - Ja. Det är i mitt kontor.
Elektricitet sköt upp från marken. Det kom från alla håll.
Och sen startade bilen igen, bara. Så jag åkte hit.
Var det förnuftigt? Det kunde kommit mer. Och vad gjorde du i Victorville?
- Vi är i nästa fas. - Så hjärnplanet funkar faktiskt?
Ja, pappa. Mitt program funkar faktiskt.
Det är DARPA: s program. De finansierar det. Gud vet vad de planerar.
Allvarligt? Tre meteorer har slagit ner, och du vill ta det här nu?
Det här är varför vi aldrig pratar. Du är alltid likadan.
Så det är därför?
Jag som trodde det var för att jag var en bitter, gammal gubbe?
- Hur länge tänker du hacka om det? - Det var du som sa det, inte jag.
Jag sa också att jag ville att du skulle vara en del av mitt liv.
Jag fortsätter väl hoppas att du kan vara lite stolt över mitt arbete.
Vad du försöker göra är inte vad DARPA egentligen vill.
De tänker inte använda teknologin som du tänkte.
Du gör jättebra arbete. Men inget plan med den teknologin...
Vi kan inte vara i samma rum utan att bråka.
Jag vill hjälpa! Vi kan jobba på att få dig att komma över vad som hände.
Jag pratar inte om kraschen igen! Sluta!
Jag har försökt hjälpa dig, gång på gång.
Men du har aldrig velat komma och se vad jag utvecklar.
Eller pröva prototypen. Se vad den kan göra.
Du är en bättre pilot än jag nånsin var!
Det är det närmaste jag vill komma att dö. Jag sätter mig aldrig i en cockpit igen.
Slutade jag köra bil för att jag körde ner för en vägramp?
- Vad är det för fel på dig? - Jag är ledsen. Dåligt exempel.
Emma. Snälla.
- Tänker du aldrig på att flyga igen? - Nej!
Jag är i fas 2 av Neurojet-programmet. Det är vad jag tänker på nu.
DARPA har massor av forskare som kan bygga leksaker åt staten.
Hur många kvinnor har flugit med Blue Angels?
Du var den första som flög en Hornet!
Ledsen att du inte kan leva genom mig längre.
Telefonen är där. Jag är i observationsrummet om du vill nåt.
Fick du tag på dem?
DARPA hämtar oss imorgon bitti, utifall att det här är stort.
Jag måste tillbaka till mitt team.
Tack för att du tittade till mig. Det var himla snällt.
- Ja. - Ta vara på dig nu.
Skönt att du är oskadd.
Pappa?
- Ja, gumman? - Var försiktig där ute.
Inga små gröna män har kommit för att anfalla oss!
Jag ska vara försiktig, okej?
Jag ringer när jag är hemma om telefonnätet funkar då.
Hej, Emma! Var var du? Är allt bra?
Mobilerna har inte funkat. Men vi har hört att nåt sjukt hänt. Röken...
Börja packa. Jag fick tag på högkvarteret. Vi ska hem.
- Ska vi? - Antar det.
Nedslagsplats 1: Palmdale i Kalifornien
Området är avspärrat.
Bra. Det är vad jag ville höra.
Jag är Ben från observatoriet. Jag behöver prov från stenen.
Du är den första som kommit.
Snart kommer det vara packat här.
- Vad är det de jagar där uppe? - Kan nån se vad det är?
Nej. Oj...
- Jag blev yr helt plötsligt. - Jag måste sätta mig ner.
Herrejävlar.
Det finns alltid en förklaring...
Ishiro. Sätt på dig hjälmen. Titta uppåt.
Såg ni det?
Nej, nej, nej!
Den sprängde dem alla. Som om de var ingenting.
Vad gjorde den med oss? Alla kände det väl?
- Vad såg jag just? Varför saktade den ner? - Vad då saktade ner?
När jag tittade på den mådde jag illa.
- Men när jag tittade bort... - Så försvann illamåendet.
Ju längre jag tittade på den desto svårare var det att se... det där.
Jag blev spyfärdig.
Jag kände det med. Yrseln. Våldsam huvudvärk.
Men inte när jag hade hjälmen. Bara efter att jag tog av den.
Jag har sett jägare manövrera så förut.
De överkompenserade för att de inte kunde se.
- Hade de samma symptom som oss? - Är det en försvarsmekanism?
Hur kan vi träffa den om vi inte kan se den?
Jag tror att hjälmen dämpade effekten.
Hjärnans receptorer kanske inte påverkas när mjukvaran distraherar dem.
- Vi kommer behöva hjälmen. - Det här är en koordinerad attack.
Vi måste sticka. Lämna allt vi inte behöver.
Det är bara att lassa på.
Vart ska vi sen då? Hallå!
Jag sprang så fort jag hörde oljudet. Är du oskadd?
Herrejesus. Vad var det där?
Jag behöver prov från meteoriten för mitt observatorium. Genast!
Ingen sa nåt om det. Jag får ringa.
Vänta! Såg du vad som krälade upp härifrån!
- Berodde det på meteoriten, tror du? - Vi kan väl ta reda på det?
Kan den kommit från den underjordiska reservoaren?
- Reservoar? - Under oss.
Forskare från Antelope Valley College hittade den 2015.
- Hur djup är den? - Vet inte, några hundra meter?
De har inte rört den. De tror att oljeborrningen förorenat vattnet.
Jävlar. Du kan vara på rätt spår.
Tack för hjälpen. Jag måste sticka.
Gud älskar Marinkåren, som tur är.
GPS funkar inte, som du trodde. Men titta vad jag hittade.
Din pappa är i LA. Vi är bara 90 minuter därifrån.
Nationalgardet har nog spärrat av staden.
Och vi borde ändå åka nånstans där vi kan vara till hjälp.
- Luftvapnets bas i Davis-Montaigne. - Tucson? I Arizona?
SoCal Logistics flygplats är bara 15 kilometer härifrån.
- Åk dit först och berätta vad vi sett. - Vi kan flyga därifrån till Tucson.
Och bli nedskjutna? Nej, att åka bil är tryggast.
Emma? Varför ska vi åka till DMA?
Vi kan ha hittat det enda sättet att döda tingesten, och vi ska använda det.
- Menar du det? - Allvar?
Ska vi sätta programmet i ett riktigt flygplan?
Ja!
Emma, vi vet inte om det är möjligt.
Vi kan ha en chans nu, Bruce. Vi går till fas två nu.
Innan allt omkring oss eldas upp. Nu kör vi.
Emma, vänta.
Vänta!
Att köra dit går mycket långsammare. Du måste glömma den där kraschen nu.
Du låter hela vår framtid påverkas av din flygrädsla.
Du såg vad som hände de som skulle flyga oss. Vi riskerar våra liv, och Neurotech.
Det är inte det verkliga skälet. Intala dig det medan vi slösar tid.
- Fick du det? - Ja.
- Förbered en presentation. - Du är inte skadad?
Ingen fara. Jag ska tvätta mig. Ordna det och kom till mitt kontor.
Om du känner nån, om du måste åka nånstans, gör det.
Åk bara.
- Hur illa är det? - Illa. Det är rena mardrömmen där ute.
Vägspärrar överallt, men du borde komma förbi med ditt jobb.
Från vad jag hört verkar det tryggare att stanna.
Jag antar det.
Jag...
Det är ingen som väntar på mig hemma. Jag stannar.
Tack.
Nedslagsplats 2: Los Angeles
Vi är redan i Joshua Tree, va? Sen åker vi på 62 East, och är på väg.
Ja, vi verkar vara sex timmar från Tucson.
- Så varför vill du aldrig tala om det? - Vad?
Om kraschen.
- Varför vill du prata om det nu? - På grund av vart vi åker.
Bli sur om du vill, men du har aldrig velat prata om det.
Varför kan du inte respektera det? Kan du inte släppa det?
Frågar jag dig hela tiden hur det är att vara förlamad, om och om igen?
Det hände bara en gång. Mer än så hade varit överdrivet.
Och jag skulle ändå inte känna det. Det är ju så förlamning funkar.
Du är en idiot, vet du det?
Jag tror jag gör mer nytta utanför ett flygplan än jag gjorde i det.
Jag försöker säga att om du vill lätta ditt hjärta är jag här.
När som helst.
Jag går och pissar.
Du!
- Du glömde nåt. - En hand räcker för att hålla den.
Så liten, va?
Färdig?
Tanken är full, Ishi måste tömma sin, bara.
Var gömmer sig nåt så stort? Han måste väl sova?
Den där tingesten landade just där. Vi vet just inget om den organismen.
Nu har vi chans att få värdefull information.
Är du knäpp?
Vart ska du?
- Vänta här, bevaka utrustningen. - Skämtar du? Jag kan inte...
Hör på nu, alla. Om hjälmen är det enda sättet att se den-
- och om det finns nåt hopp att utveckla den här teknologin-
- behöver vi all information vi kan hitta för att få ett enda flygplan.
Nu tänker jag ordna det. Alla som vill stanna kvar får det.
- Får du problem, ring. - Em, vänta. Jag följer med.
Du tänker inte...?
Kom nu, mannen.
Du gör mig stolt.
Prov från skorpan, manteln, och inne i kärnan.
- Vad är det provet från? - Från manteln.
Vi kikar.
Elementära isotopkompositioner. Allt pekar på ett marsianskt ursprung.
- Är det tiocyanat? - Jag tror det.
Jag har sällan sett så komplexa organismer. Eller aldrig, ärligt talat.
Va?
Herregud! Vad är det som landat här?
Lät som därifrån.
Är jag den ende som undrar om det här var en så bra idé?
Vi måste hålla ihop. Du borde sagt nåt förut.
Kan jag inte gå tillbaka?
- Om den ser dig kan vi andra hamna i fara. - Hur vet du det?
- Har du sett nåt komma efter oss än? - Inte än.
Det är lugnt. Jag måste bara vara snabbare än er.
Tre ben är snabbare än två. Jag kan de här, gubben.
"Vi går ut i öknen och lämnar honom i bilen." Sitta och vänta.
Åh, hon lämnade nycklarna. Anfaller den kör jag iväg och räddar alla.
Jag pratar med mig själv.
Det är visst hit spåret leder.
Andra prov från kratrarna skickas till Langley.
17 år i fältet, och jag har aldrig sett något liknande.
Det var inte en sten, det var en organism.
Det stämmer med vad rapporter från de andra nedfallsplatserna.
Vad hände? Vi får inte nyheter sen telefonnätet kollapsade.
Vittnesskildringarna var otroliga. Ett monster som sköt något från munnen.
Nedslagsplats 3: Palacios i Texas
Det är nån slags grotta här.
Det där ser ut som blod.
Vad skulle det annars vara?
- Det leder definitivt under jorden. - Om den blöder i närheten, var är den?
Tja, vi har kommit så här långt.
Är det faktiskt vatten här i öknen?
Vi går över hundratals förkastningar och gamla bergsskikt.
Varje gång berget flyttar på sig tvingas grundvattnet upp.
Det är mer blod.
Hör ni!
Var väldigt tysta, allihopa!
Hur kan en sån sak växa sig så stor?
Vilket biologiskt underverk.
Lugn. Den vet inte att vi är här.
Jag känner inga konstiga bieffekter.
Jag tror att fladdrandet är en försvarsmekanism när den angrips.
Emma, kolla på vingarna.
Vattnet läker dess sår.
Den skar sig nog när den flög in i vår helikopter.
- Nu vet vi vart allt blod kom från. - Kan vi gå nu?
Var tyst.
Nej! Emma!
Emma, sluta. Peta inte på den.
- Gör det inte! - Sch!
Titta vad du gjorde!
- Vad är det, blod? - Jag vet inte!
- Gå, gå! - Spring!
Den vet att vi är här nu, Ishi!
Hjälmen!
Nej.
Kom inte hitåt.
Åh, hej. Ni är tillbaka. Hur är det med er?
Mår du bra?
Jo, vad ni nu gjorde för att irritera den fick den att gå åt mitt håll.
Mår du bra?
Jag tror aldrig jag varit så rädd.
Ge mig din sko. Din sko. Ta av den.
Nej, den vänstra.
Okej. Sätt er.
Nu sticker vi innan vi råkar på den igen.
Nu bryr hon sig.
- Vad gör du med skon? - Han trampade i nåt.
Flygbasen Davis-Monthan, Tucson i Arizona
Jag heter Emma Harper. Jag kommer från DARPA.
Jag måste tala med flygbasens befälhavare.
Vi har teknologin för att bekämpa monstren och rädda civilisationen.
Våra styrkor har inte kunnat sakta ner, än mindre eliminera det här hotet.
Monstren orsakar väldig förödelse.
Om vad ni säger stämmer får vi kanske använda vapen som aldrig använts i USA.
Vi har en lösning på problemet.
En neurohjälm. Ni kan inte träffa varelsen för den utsänder en frekvens-
- som får hjärnan att tro att den rör sig snabbare än den gör.
Men vår hjälm stänger ner frekvensen.
- Vad är ni för några, sa ni? - Vi är från DARPA. Ingen skickade oss.
Vi har sett monstret på nära håll. Den är stor, kraftfull, och väldigt sur.
Vi har jobbat som sjutton för att försöka upprätthålla kommunikation med omvärlden.
Men strömförsörjning blir allt sämre. Snart får vi använda amatörradio.
Det kanske är deras plan, sir.
Vilka är "de"?
Det lilla jag fått höra är att nån sorts pulgasari härjat i Los Angeles.
- De har setts norr om oss, och i Texas. - Så det är redan tre i USA.
- Resten av världen, då? - Inga har setts utanför USA.
- Det kommer komma mycket mer. - Hur så?
Vi hittade nog ett av deras nästen i Joshua Tree.
De blödde efter att ha flugit in i vår helikopter.
Men det vi hittade i blodet...
Sporer. Äggsäckar.
De öppnade sig. Saker krälade ut.
- Saker? - Svart slem och sörja.
Det förenades till en organism strax efter att det kläcktes.
Ishiro trampade på en. Det lät som att trampa i gelé.
Den blev till nån slags mask.
Jag vet inte hur ni tog er in...
För fan! Om jag har rätt kommer problemen att öka i storlek i raketfart.
- Hur kan vi hindra det? - Lättantändande missiler.
Högexplosiva missiler borde kunna döda monstren och sporerna.
- Jag ska fundera på saken. - Vi behöver ett flygplan.
- Ett flygplan? - Hjälmen dämpar inte bara fladdrandet.
Den är gjord för att flyga ett flygplan med ens tankar.
- Jag har inte tid för det här. - Det funkar!
Vi har utvecklat den på DARPA i tre år. Vi måste bara sätta den i ett flygplan.
Snälla! Ni måste tro mig!
Tror ni verkligen att ert neuroprogram kommer funka på de här planen?
Vi måste bara hitta ett som hårdvaran passar i.
Det här tillhör enheten för underhåll och reparationer.
Världens största flygplans-kyrkogård. Där borta ligger 1000-serien.
Inga delar har tagits bort från dem. Er bästa chans att komma igång fort.
Där är 3000-serien. De hålls i flygbart skick. Kan också vara lovande.
Sen har vi 2000-serien. De har vi bara för att hitta reservdelar åt andra plan.
Ni kan ta allt ni vill från dem.
De där, då?
Ta vilka ni vill.
Mitt team leder första anfallet. Skjut med nog eldkraft för att såra den.
Då har era piloter en chans att träffa.
Vi är veteraner med tusentals flygtimmar.
Ishi flög F-16-plan med DC Air National Guard.
Sandy jobbade på Naval Air Station, där hon flög Skyhawks. Bruce -
- hamnade i den här stolen efter att ha flugit nära mark vid Bagdad 2006.
Ledsen.
Med all respekt, det är inte sympati jag behöver.
Vi behöver ert förtroende.
Vi förlorade tre piloter från östra divisionen. Förluster i markstyrkorna.
- Vad har hänt? - Sätt genast igång.
Hur fort kan ni vara redo att flyga iväg?
Vi har plats för all den Neurotech-utrustning vi behöver.
Den jäveln ska få stryk.
Det är för tidigt för några high fives.
Maskineriet har 30000 delar och två mil långa kablar.
Vi måste komprimera all den datakapaciteten i en pilot-
- som inte ska röra en enda spak med nåt annat än tanken.
Det här blir mycket att göra.
Då ska vi väl sätta igång?
Vad har ni för meriter då, ms Harper?
1700 flygtimmar, 208 hangarfartygs-landningar.
Jag var på USS Harry Truman med Strike Fighters Squadron 37.
Raging Bulls. Mitt äldsta barn är på NAS Oceana.
Harper... Emma...
Första kvinnan att vara först i formationen i Blue Angels.
Imponerande. Nu förnyar ni vårt flygvapen för moderna tider.
Många vill strida för sitt land, men kan inte på grund av handikapp.
Det tycker jag är kortsiktigt.
- Vi får vara tacksamma som har er. - Tack.
Nu har vi ett näste fyllt med sporer i Joshua Tree som måste utplånas.
NASA har slagit larm.
En av de där grejerna fick tydligen nån slags ungar.
- Ungar? - Det är vad de säger.
Det börjar som nån svart sörja som sen blir till en organism som rör på sig.
Och en till sak.
Militären har en ny plan för att besegra monstren.
De tar hjälp från DARPA. De utvecklar ett nytt flygplan.
Vad då? Var?
Tucson, Arizona. Emma får äntligen sin chans.
De kanske kan ha nytta av nån som dig.
- Vet du hur länge sen jag flög? - Är det nåt man glömmer?
Med så många priser och medaljer trodde jag det var som att cykla.
Du har aldrig flugit ett plan. Och teknologin har ändrats jättemycket.
Ja, men Emma byggde det här planet.
- Hon lär dig säkert gärna att flyga det. - Jag tror inte jag...
Du behöver inte tro. Du behöver bara åka.
Nu är det på riktigt, folk. Inte nån tävling.
Men den som får bästa resultat flyger först.
- Nog blir det tävling. - Försök slå mig, Sandy.
Ishi, rensa skallen. Visa att du kan koncentrera dig helt på planet.
Tänk bara på vad vill att planet ska göra.
Vad gör han?
Hur kändes det?
Som om jag faktiskt flög, för första gången.
Jag behövde bara göra honom sur.
Okej, folk. Tillbaka till startpunkten.
Du skaffar visst nya vänner?
Pappa! Vad gör du här?
Hej, gumman. Jag ville träffa dig. Ska du slå monstren med såna där?
När du pratade om hjärnplan tänkte jag mig nåt större.
Jättekul.
- Men allvarligt, vad gör du här? - Jag kom för att få träffa dig.
Välkommen till projekt Neuro då.
Det här är vad jag jobbat med. Freddie är en av mina ingenjörer, och pilot.
Freddie Young. Marinkåren, 3rd Marine Aircraft Wing.
Ben Robbins. Kalla mig Ben.
Emma har sagt att du var pilot i flygvapnet?
Ja. 95th Fighter Squad med bas i Tyndall.
- Häftigt. - Vi vill gärna tro det.
Akta så du inte får höra krigshistorier hela kvällen.
De små lådorna ser lite trånga ut.
Dimensionerna är baserade på cockpitarna i Century-serien.
- Kom, låt mig ge dig en tur. - Visst.
- Allt där ute ska in i den. - Oj.
Vi jobbar dygnet runt för att bygga om dem. Den här blir den första.
- Vi måste få igång den så fort vi kan. - Det här är helt otroligt!
Jag hade hört att du byggde ett flygplan.
Hjärnplanet.
Jag kunde inte sitta still när världen brann, och du triumferade på egen hand.
Jag är ledsen. Jag borde varit mer uppmuntrande.
- Pappa, jag... - Nej, nej. Jag bara....
Jag har blundat för sanningen. Jag vet varför du gjorde det här.
Jag förstår. Efter kraschen fick du en andra chans, att göra det här.
Men jag ville att du skulle återgå till flygvapnet av flera skäl.
- Ja? - Jag ville att du skulle flyga i igen.
Jag var för rädd för att själv sätta mig i ett.
Efter min bilolycka, och sen när din mor dog...
Jag fick depression, paranoia och klaustrofobi.
Jag kunde inte ens gå in i en hiss. Jag har gått till en terapeut i flera år.
I flera år? Du kunde berättat det.
Jag kunde inte tänka mig att flyga igen. Men jag saknade det verkligen, Emma.
Nu när jag sett dig där uppe inser jag att du hade rätt.
Jag upplevde det på nytt, genom dig.
När du började med det här istället ville jag få dig att ändra dig.
För jag kunde inte tänka mig att aldrig få se dig flyga igen.
Att jag aldrig skulle flyga igen. Men jag tror jag är redo nu.
Tack.
Åh, gumman.
Tack, pappa.
Jag ska hjälpa dig med varje steg. Jag lovar.
Slappna av, pappa. Fokusera alla dina tankar på enkla manövrer.
Okej, pappa. Drönaren är igång. Nu hänger det på dig.
Slappna av. Rensa skallen. Sitt helt stilla.
När du är redo vill jag att du säger:
"Starta".
Starta.
Det är bra. Fokusera på vad du vill att planet ska göra. Säg det sen högt.
"Starta."
Håll dig nära mig.
Träffsäkerhet är viktigt.
Det här funkar inte.
Han har det jättesvårt.
Styrspaken gör inte som jag vill.
Du koncentrerar dig inte tillräckligt!
Du kanske inte är redo. Jag vill inte pressa dig.
- Vi har inget val! Jag skärper mig. - Kan jag komma med ett förlag?
Ja, snälla.
Försök inte hålla jämna steg. Glöm poäng och sånt.
Gör bara det som känns naturligt. Du är pilot.
Jag vet att du inte flugit på många år.
Det spelar ingen roll. Du kommer alltid vara pilot.
Låtsas att du är tillbaka i din F-22 Raptor i Tyndall.
Starta.
Vänster, tjugo grader.
- Han börjar bli bra. - Vad hon än gjorde så funkade det.
Du gör jättebra ifrån dig. Vi gör några precisionsövningar.
Kör hårt.
Flyg till 800 fot över marken och åk runt.
Nu går du till 350 meter över marken. Vänta i fem sekunder.
Dyk sen till 270 meter över marken och gör en figure-eight.
Tjoho!
Jösses.
Gratulerar, sir.
- Du var jättebra. - Tack, gumman.
Du fick högre poäng än nån i teamet fick på deras första flygtur.
- Oj. - Vi har aldrig sett nåt liknande.
Ni är bättre än vi är nu, i flera avancerade övningar.
Det var kanske nybörjartur.
- Ni har teamets nya rekord. - Grattis!
Är det sant? Jag gillar att få flyga igen.
Läget har förvärrats. Många dog i Texas från nåt slags förgiftning.
Den enda förklaringen är att det kommer från varelsen.
- Menar ni att den utsöndrar ett gift? - Den lämnar föroreningar efter sig.
CDC hittade dödliga mängder med-
- bensen, toluen, sulfid och svaveldioxid som utsöndras från varelsen.
- Vart är den på väg? - Den verkar ta sig söderut.
Vi bedömer att den närmar sig Dallas.
Harper, krisen blir allt värre.
Jag hoppas ditt team är redo.
All tillgänglig personal går till operationen.
Tiden börjar ta slut.
Alla vill väl göra det. Men ingen har fått din pappas resultat förut.
- Han prövade en gång. Han är inte redo. - Jag håller inte med.
Jag kommer fortsätta överraska oss.
- Vi har inte tid att träna honom. - Då börjar vi. Nu. Idag.
Vi har inte tid att diskutera. Varje dag vi väntar är bortkastad.
- Du måste fatta ett beslut. - Fundera på saken.
Du har visst inrättat dig.
Vårdavdelningen lånade mig lite utrustning.
Ynglen har kemiska likheter med meteoriterna. Märkligt.
Det fick mig att söka NASA: s arkiv.
Ryssarna skickade obemannade farkoster till Mars på 70-talet.
En lyckades landa.
Och?
I rapporten fanns tre identiska prov. De kallad det "larga."
Ryssarna ville inte berätta för oss. Men till slut fick vi tag på rapporten.
Och då arkiverade de den bara.
Väljarna skulle inte stödja rymdutforskning om de hört om monster.
Det är nog skälet. De har kläckts på två olika platser.
De verkar vilja befolka jorden.
Det enda jag undrar är: Varför lämnade de Mars?
Jo, pappa... Läget har blivit mer kritiskt.
Våra order är att få igång det första planet så fort vi kan.
Och...
Teamet anser att det är du som borde flyga henne.
Jag förstår inte.
De anser att du är vår bästa chans att vinna.
Vänta nu. Jag sa att jag var redo, men jag trodde inte jag skulle gå först!
Det är... en ära!
Vi kommer inte ha tid att förbereda dig.
Jag får utforma en snabbkurs, som blir helt otillräcklig...
Jag har flugit plan halva livet.
Jag har suttit i min rullstol länge nog.
Nu ger du mig en chans att flyga och göra nåt bra.
Ja, du kan räkna med mig.
- Majoren. - Löjtnanten.
- Det är som om du aldrig slutade. - Det känns så.
Presidenten har gett sitt tillstånd. Vi är redo att ge understöd och mobilisera.
Lycka till.
Lycka till nu.
Lycka till.
Öppna förbindelse med presidenten vid läge R.
Varsågod, sir.
Gud, jag hoppas den lyfter nu.
Starta.
Neuro 1 på väg söderut, 6000 fot över marken.
Våra styrkor är nu i beredskapsgrad 2.
Redo att flyga.
Neuro 1, redo att angripa fienden. Jag upprepar, angrip fienden.
Målet är i luften. Jag behöver understöd.
Den är ju ofantlig!
Neuro 1, understöd är på väg. Håll dig inom synhåll för målet tills dess.
- Var redo att anfalla. - Bakom dig, Neuro 1. Redo.
Fokusera på det suddiga, avfyra när ni kan.
Vi siktar där du siktar.
Den föll! Den första är nere!
Mayday! Jag har träffats! Den lever! Jag ser den inte.
Neuro 1, upprepa?
Neuro 1, kan du upprepa?
Neuro 1, upprepa?
Neuro 1, upprepa!
Neuro 1, hör du mig?
Neuro 1?
Pappa?
Emma.
Hur är det?
Jag klarar mig. Jag är strax tillbaka.
Jag kan inte se på den här nu.
Jag hoppas hans monster förblöder.
Han klarar sig...
- Har han hört av sig? - Vi måste ge presidenten en rapport.
Och säga att vårt första plan saknas?
Beräknad tid för att få igång dina andra två plan, till att börja med.
Jag får en signal. Ett flygplan närmar sig.
Säkert att det inte är en varelse?
Det är jag, för helsike! Jag kommer!
Den slog ut alla!
Du sa att den föll.
Visst, och sen reste den sig. Sköt ner alla F-18, och jag fick en skada.
Den måste träffat antennen.
Det är så tröstlöst. Vi kan skicka tio neuroplan, det hjälper inte.
Vi överöste jäveln med hydraraketer.
Den blev bara sur!
Den andra largan hade nån sorts radioaktiv stråle.
- Den du såg först då? - En energistråle.
Den första largan dök upp vid ett kraftverk.
- Den du såg var i Texas. - Andra kratern var vid ett kärnkraftverk.
Tredje kratern var vid ett raffinaderi i Los Angeles.
Det kan förklara giftgasen den utsöndrade.
Ja. Hämta mina glasögon och följ mig.
Largan i Palmdale föddes vid delstatens största återvinningsanläggning.
Largan präglas tydligen av miljön där den kläcks.
Jag behöver dricka nåt.
Vad fan är det här?
Vem lade den där?
- Hur länge har den legat där? - Fem-tio minuter.
Minsann. Vi är i en jetplans-hangar.
Hämta lite flytande kväve, fort!
De kommer få rejält på nöten.
Frysen är noll grader Fahrenheit. Allt blir trögt när man fryser det.
Men se vilka stora skador på så kort tid.
Kyla är inte något den här varelsen mår bra av.
Det är därför de fick lämna mars. De kan inte leva i kylan.
Just det.
Den första largan har senast setts flyga västerut över Los Angeles.
Den andra flyger söderut, vid gränsen mellan Arizona och Nevada.
Den tredje, den Ben anföll, sågs i Dallas-Fort Worth-regionen.
Militärbaser nära de områdena är i full beredskap.
När våra Neuroplan är igång får ni luftunderstöd.
Den jäveln måste följt mig hit!
Taket!
Neeej!
Ishi!
- Är du oskadd? - Visst.
Jag mår bra.
Freddie!
Sandy! Var är ni?
Emma, kom! Vi måste sticka! Nu!
Vi måste till neurojetplanen! Kom! Vill de slåss ska de få det!
Freddie! Sandy!
Okej! Okej!
Tänk på planet, inte vad du vill. Jag menar tvärtom!
Åh gud.
Starta.
Herregud!
Det är samma beteende som ynglen! De slogs ihop!
De kan splittras igen. Det kan vi inte tillåta.
Vi har bara några kryomissiler. Avfyra bara när ni vet att ni kan träffa!
- Jag hittade målet! - Var, Emma?
Pappa! När jag säger till, avfyra allt mot dess bröst.
- Nej, det kommer inte... - Gör det bara!
Okej, uppfattat.
Nej!
Ishiro träffades! Han är nere!
Det är bara vi två nu, gumman!
När jag säger till. Var redo.
Pappa.
Jag älskar dig.
- Ledsen att jag slösade så mycket tid. - Emma! Vad gör du?
Skut, pappa!
Avfyrar!
Den faller! Jag fick den!
Jättebra, gumman. Du skrämde din farsgubbe ett slag där.
Jag är stolt över dig, Emma.
Ishi?
Du gjorde det, hjärtat.
Vi gjorde det tillsammans.
Ishi var en bra flygare.
Jag kommer sakna honom.
Om ditt erbjudande gäller, säger jag ja.
Vi kan behöva en till i teamet.
Översättning: David Weman Ordiovision